_______________ "POPUT ANDJELA"
Ja sam Andre. Andre Mousah.
Imam 28 godina, samac sam i gradjanin SAD. Pariz je divan, no prezauzet sam da uzivam.
Poslujem s Argentinom, Cileom i malo s Kinom. U SAD bas ne...
... no rado se opustam u stanu koji gleda na Central Park. U Parizu pak imam puno prijatelja
Ocekivao sam da ce Francuzi biti odbojniji zbog Iraka, ali nisu.
Mozda zato sto sam tako sladak i volim zabavu i zestok sam u krevetu. Dakle, ide mi dobro...
Iskreno, nije da se hvalim, ja sam dobar momak. To je sve sto vam mogu reci o sebi...
... svojim ambicijama i snovima. Zato sto lazem, sebi i celome svetu. Stalno!
- Govno jenkijevsko! Ne pusimo ta sranja! - Nisam Amer. Zelenu kartu dobio sam na lutriji
- Iz Maroka sam. I ne volim muslimane. - Zasto. Da nemas nesto protiv njih.
- Sranje! Ne tuci me! Objasnicu! Nisam idiot! - OK. Imas 10 sekundi... - OK.
... inace bih otplatio godinama pre. - Hoces da kazes da nemas kreditnu karticu?
- Da imam, bio bih van ovoga. Upravo tamo... - Umukni! Cim zinis, raspizdis me! - OK. OK.
Ne shvacas... Ni "OK". Zacepi 100%. Kapiras 100%? Ni rec. Samo disi.
Tako. Dobro je.
Ameru je najgore da drzi jezik za zubima! A? Voli da stalno melje.
Ni reci. Kapiras! Zato, pazljivo slusaj sta cu reci.
Mamoud... Secas se g. Mamouda?
Secas se g. Mamouda? Dugujes mu 40.000 Eura! Ne pisljivih dolara. Eura!
Ne platis li nocas nacicu te. Slomicu ti prste. Ne upali li, slede ruke, noge... - I glava.
- "Mala Alouete..." - Znam tu pesmu. - Do nocas. Do ponoci. Zatim dolazi sutra...
... a sutra, ti si mrtav!
'Ajde, vidimo se. 'Ajde...
'Ajde, ko prvi do kola!
Dve stvari mi posase jasne. Moram promeniti zivot, i da defitinitivno, mrzim Pariz!
G-dine Frank!
Molim vas, g-dine Frank!
G. Frank! G. Frank, molim vas! Ne, g. Frank, molim vas! G. Frank!
G. Frank, molim vas, g. Frank!
Ne shvatam, Andre. Dobar sam, upoznam te sa ljudima, pozajmim novac. Sta dobijem za uzvrat?
- Mogu da objasnim. - Ni reci, ni poziv. Vuces me na Ajfelov toranj. Jel' izgledam ko turista?
- G. Frank, molim vas, niste turista. Objasnicu. Molim vas! - Evo, slusam.
- Lakse bih pricao da me spusti. Ovako je malo nezgodno. - 'Ajde sa tim. Vec kasnim.
- Izgubio sam pasos, kartice. Isao sam u Ameks i... - Baci ga! - Ne, nemojte, molim vas!
Objasnicu, objasnicu! Neee! Molim vas, g. Frank! Objasnicu! Neee!!
- Ima jos? - Placam veceras! Majke mi! - Zenu ne poznajem. - Onda, svih mi zivih!
Ne znam...
- Kako ces? Do grla si u dugovima! - Ne znam ne zanm, ne zanm. Ovako ne mogu da razmisljam.
- Imam svuda ljude, znas to? - Znam, naravno.
- Ne pokusavaj pobeci. - Ne, ne... Bilo bi to uzasno glupo.
- Imas vremena do ponoci. - Hvala, g. Frank. Hvala, g. Frank!
- Bas sam srecan sto vas vidim, g-dine! - Dobar dan, g-dine. Imate li papire, molim?
Ne... Ne brinite, Amerikanac sam.
- Otkazali ste svoje kartice? - Da sve. Ne mogu podici novac. Tesko je bez njih, ovde u Parizu.
- Ma 'ajde! Amerikan-ekspres moze izdati za 24 sata. - Da, da, ali treba da potvrdim identitet
- A ne mogu jer sam izgubio papire. - To je zacarani krug.
Uz to je i subota. Svi su mi prijatelji na izletu za vikend.
- Ulica Baldvin je na Menhetenu? - Ne, u Broklynu. 720/5. Treba telefon? - Ne, imam ga.
- Stvarno? Imate ga u kompjuteru? - Kao i tri vase osude. - Stvarno?
- Ali ne pise da su bile davno? Bio sam mlad... - Od pre 3 meseca? - Aa...?
Zar i to imate?
Bas pametan kompjuter.
- Pise li da je bio nesporazum? - Pise "PRONEVERA". 6 meseci uslovno.
- Da. Bas je tako. I zalicu se, cim se vratim. - Nemocni smo. Policija preuzima prijavu ovoga,
ide direktno komesaru, po cijem naogu ce vam biti izdati privremeni papiri.
Slusajte me g-dine. Ja sam gradjanin SAD, kog stiti Ustav. Moji preci su dali svoj zivot za njega.
I cenio bih da mi zemlja pomogne. Imam pravo na pomoc u ocajnim situacijama.
Vasi preci su bili Alzirci. Ako su se i borili, nisu za americku nezavisnost.
Vasa Zelena karta trazi postovanje i nekih pravila, koja ocito da niste ni procitali.
Jasno stoji: uzece vam se viza, budete li cinili prekrsaje i krivicna dela.
U vasem slucaju, ucinili ste oboje!
Ako Smem li primetiti, jedina osoba, koja vama moze pomoci, ste vi sami.
Sada izadjite mirno, ili cu pozvati osiguranje.
Andre! Imas novac? Andre, imas li? Andre! Andre!
- Sta... sta hoces? - Palo mi na pamet... Kanio sam...
Umoran sam. Dalje ne mogu.
- Sta je problem? - U govnima sam! Pozajmio sam velik novac...
... ali sam se preracunao. Vratiti ne mogu, a ako ne platim, koknuce me.
- Da li hoces i formalno da podneses zalbu? - Ne, sto ce mi formalna zalba?
Koknuce me, a to je dva puta zesce.
Kako ja tu mogu da pomognem?
Pomislio sam...
... da me strpate pod kljuc par dana, samo dok ne razmislim.
Ovo skrivena kamera, zar ne?
Na kraju sam nerava a vi govorite o skrivenoj kameri! Ocajan sam! Jeb'o skrivenu kameru!
Zatvori me za uslugu. Hocu da se zatvori Arapin bez isprava. Zar to predstavlja neki problem?
U, u, u... Sta je!?
Svinje jedne!
Kukavice pokvarene!
Kakva sjajna policija!
Dakle, probudio si se? E, pa kasno je...
Sam cu da se ubijem. Ima da me nosite na dusi!
Svima se jebe za mene, ha?
Uradicu...
Jel' to zelis? Zasto si me ostavio?
Zasto mi nikada ne odgovoris?
- Sto ti radis tu? - Pa, isto sto i ti.
Sta to znaci?
Ne, g-djice! Nee!!
Ne brini...
Stizem. Ne brini, tu sam. Tu sam.
To je neverovatno!
Ni mogu ni jebeno da se koknem na miru! Nemam cak ni malo mira da mogu otici dostojno?
Nedelja je ujutru! Zar ne mozes da odmaras kao i svi drugi?
- Nisam mogla da spavam. - Mogla si izabrati drugi most! Zar nisi videla da je ovaj zauzet?
- Smesno, palo mi je isto na pamet. - Da, stvarno. Umirem od smeha.
- Stvarno zelis da skocis sa njega? - Imam isti problem kao i ti. - Sumnjam? - Zasto?
Mene muci glupost, ruznoca i beskorisnost. Tvoj problem se u to ne uklapa.
Ma ista stvar, glupost i ruznoca... unutrasnja.
- Mozes to da prikrijes, spolja. - Nemam sta da krijem.
Ne verujem.
Reci mi, sto ti da se osecas tako lose?
Mlada si, lepa si... Mozes da imas sta god pozelis.
- A sta ja to zelim? - Ne znam! Nisam vidovit! Valjda bogatstvo. Kao i svi drugi.
Da trosis novac naokolo... kupujes haljine... to zene cini srecnim.
- A ti? Sta te cini srecnim? - Malo mira da disem. Da se vratim u kolosek. Vidi kakav sam.
- Bitno je iznutra, ne ono spolja. - Lako je tebi, divna si! A umrla bi da te nisam spasio.
Koja bi umrla da je ja spasavam?
Ko bi bre umro da nema nikoga da ga spasi? Imas cigaretu?
- Nisam u fazonu psihologije, pogotovu ne nedeljom. - Imas pravo. I sta cemo sada?
- Kako mislis? - Spasio si mi zivot. Valjda s razlogom.
Ne, nisam razmisljao, skocio sam nagonski. Ne mozes ostaviti ljude da umru samo tako.
- Apsolutno. Pa sta cemo sada? - Nista! Skini mi se bre! - Muskarci! Bas ste svi isti.
- Uvalite se, a onda nas odbacite! - Dosta mi je! Nije mi do svadje. Vidimo se.
- Kako ti je ime? - Angela.
- Ako te ostavim, opet ces pokusati? - Sta to? - Da skocis s' mosta, kako sta? - Ima sanse.
- A da razmislis? - Zasto? - Kako bre, zasto?
Zato sto si...
Prekrasna si i izgubiti te, bila bi ogromna steta.
Ja sam svoj zivot unistio, pa mi mozda pomogne spoznaja, da sam spasio tudji.
- Ako bi to uradila bio bih ti zahvalan. - Pokusacu. - Hvala. - Nema na cemu.
- Da, zdravo. - Zdravo.
Zasto zivot ne posvetis nekom cilju? - Kom cilju? - Ne znam...
Sirocicima Indije, deci s' AIDS-om u Africi... - Sto da putujem daleko? - U pravu si.
Siromastvo je svuda... A sto ne pomognes ovde, u Parizu?
- Ljudima koji bi mogli imati koristi od tebe. - Kao tebi? - Pa da... Ne...
- Ne, ja sam dobro. - Da, ti si super. Sa mosta si pokusao da skocis pre 5 minuta.
Ako bih ti dala zivot, znao bi sta ces sa njim?
Das li psu kost, hoce li je znati iskoristiti? Naravno. Znao bih sta bih sa njim.
OK. Prihvatam. Tvoja sam, sva.
- Zajebavas me? - Ne. Tvoje rijeci imaju smisla Imas pravo. Ti si dobar cilj. Tvoja sam, sva.
- Zajebavas? - Ni najmanje. Da pocnemo kupovinom cigareta.
- I o-ostaces samnom? - Pa, da... I radicu sta god hoces. Bez pogovora.
- Ti me stvarno zajebavas! - Ne. Sto me ne iskusas? - Poljubi me!
- Opet? - Ne treba. Vjerujem ti. Vjerujem...
Pa, mozemo li po pljugice?
- A da se najprije osusimo? - Col.
- Evo, suvo je. Daj mi svoje gace. - Dobro je... - Daj, ne stidi se...
... moje su suve. Kazem ti, mnogo je udobnije.
- Hoces li? - Rekoh: dobro je. - OK.
- Znas, ovo je zenski VC. - Je li? - Neka gospodin ide na drugo mesto.
- Koji to? - Onaj u klozetu, kome ste dali gace.
- Oh. Ne dajte da vas spoljasnost zavara. To je zena. - A, jel'? Sa takvim glasom?
Iznutra je zena. Spoljasnost, ne racuna se.
- Sta je bilo? - Nista. Zenski razgovori. Sta sada? - Sada... natrag na posao.
Dobro. Ali, zar ne mozemo prvo na dorucak? Umirem od gladi.
- Izbegavaj izraz "umirem"... od sada. - OK. - Hvala.
- Mozes li da se ne keses o mene? Nisam na to navikao. - OK.
- I da prekines to "OK" cim zinem. - OK.
- Hoces pola? - Ne. Nisam gladan. - Jedi! Trebace ti snage.
Oh, vidi !! Onaj ide na jug. Obozavam jug.
- I ja. Zeleo sam da se skrasim tamo nekako, ali... - Pa, sta cekas?
- Mozda hocu jednom. - Sto ne danas?
- Danas bas nije dobra ideja. - Jeste. Upadnemo u voz i odemo zajedno do plaze. Nas dvoje.
- "More se mreska..." - Znas tu sansonu? - Napamet. - Pa, idemo? - Gde? - Na jug.
Mi... Ne mozemo samo tek tako da odlucimo i da odemo.
- Imam ja i drugih problema. - Problema? Mogu da pomognem?
- Mozda. - Super. Sto da radim? - Nista. Drzi se uz mene. - To je sve?
Tako ce misliti... Mislice...
... da smo...
... zajedno. To ce ih oterati. Pocece drugacije da gledaju, postuju me. Razumes? - Ni malo.
To je normalno.
- Hvala vam sto ste me primili. Znam da ste zauzeti... - Ne kenjaj. - Probacu.
Eto, duzan sam vam. Vama nije mnogo, ali za mene je k'o kuca.
- Cekam da mi posao u Argentini krene, i ja... - Koji posao? - Ma-maslinovo ulje...
- Zima je. Ulja nece biti jos za 5 meseci. - Istina. Uzdao sam se u zalihe ali mi ukradose
Niko tamo nema sta da jede.
Ali krasti ulje, glupo je.
- Ko je zenska? - Koja?
- Ona? Partnerka. Pa, Frank, da ti kazem... - Sad smo na "ti"? - Nikako! - Nego?
Rekoh sebi: "Franku ne mozes platiti, i bilo bi uljudno da mu ponudis deo tog kolaca."
- Kunem se, imam zlatni rudnik tamo. - KAko god da zvuci, nisam zainteresovan.
- Zasto? Posao mi ide sasvim dobro. - Ti si pljuger. I ono malo sto si uspeo bila je sreca.
Drago mi je sto se nisi ozenio. Pogledaj se. K'o klosar, smrdis na kilometar!
Niko ti ni milostinju ne bi udelio?
Oprostite. Ceo dan pokusavam da sredim stvari i nisam se obrijao.
- No, ako vama, kada ste u skripcu... - Prekini, bre. Sam si za sve kriv.
- Pa, imas 6 sati da vratis 30.000 ili saljem dvojicu siledzija. - Dvojicu siledzija?
Dvojicu Bosanca, tacnije.
U tom slucaju...
... da nemate neki mali posao? Briga me sta je, spreman sam.
Znam ja u cemu bi on uzivao.
Samo sekundu, molim vas.
- Pokusavas da me gurnes u govna, ili sta? - Sa tom pricom ne mozes se izvuci. Klosaru.
- Klosar? - Sto ne pitas sta hoce? - Sta hoce? - Aha.
- Slusaj ti, pusti me da zavrsim ovaj dil... - Ti da zavsis dil? - Prekini, dosta. Umukni...
Sta ono rekoste...? G. Frank...?
G. Frank...? G. Frank...?
- Sto ne pustis partnerku da govori? Pametnija je od tebe - Pa dobro. Nema problema.
Ako hocete da pricate s' njom... Dodje mi nesto k'o saradnik. Ona ili ja, svejedno.
- Hoces da porazgovaras sa mojim prijateljem? - Gde 'oces da obavim "razgovor"?
- Gore u studiju. Tamo je mirnije. - Savrseno.
Ipak nisi blesav.
- Andjela, Andjela... taj tip ubija... - Pssst !!
Pusti to meni. Ponudicu mu ono, sto nece moci da odbije.
Budi tih.
- Cekam te bre vise od sata! - Sat? Trajalo je 5 minuta. Bila jam bas dobra.
Ti nisi skapirala nista. On je ubica! Mogao je da te overi!!
Moras da verujes da sam imala srece. Evo, ovo je za tebe.
- Sta je to? - Papir, a ima i slike. Zovu ga i novac.
- A moji dugovi? - Dugovi su proslost. Sredjeno. Cist si. Mozes da dises, da stanes na noge.
- Andjela, sta si uradila. Prodala si majku? - Nikako! - Reci mi... Sta je bilo?
Ma, koga briga? Problem je rijesen. Sada gledaj napred, u buducnost, hajde!
Ako je ovo prljav novacn necu ga! Ne treba mi!
- Sta je to prljav novac? - Ako si se prodala da ga uzmes, necu ga!
- Pitas li se odakle lova, kad ides na bankomat? - Iz bankomata? To je masina.
Pa, danas sam ja bila masina... Uzmi taj novac i ne pisaj po meni.
- Priznajem, pomocice. Kol'ko ga ima? - Dovoljno da isplatis Spanca. - Oh, sjajno.
- Kako ti znas za Spanca? - Svi znaju za tvoje dugove, jadni moj Andre.
- Necu ga! - Zasto ga neces!? - Svakakve si prljavstine radila s Frankom, a ja nisam makro.
- Kako god ti kazes! - Da, kako ja kazem. Daj ga!
- Mislis nisam video da mu se nabacujes? - Nabacijem? - Vidio sam, kako mases butinama.
- Ti si to video? - Video sam mu po ocima. Uopste nije obracao paznju na mene.
To sto si pricao mora da je bilo bas interesantno.
Bio je to jezik biznisa, OK. Sa svim svojim siframa. Kao govor tela.
Izigravas slabost, a onda iznenada napadnes, odozdo!
Nije to ribolov. Imas posla s' kriminalcem, a ponasas se kao klinac.
Jos uvek imam svoj ponos. Imam i principe kada si ti u pitanju.
Pa sto ih se onda ne pridrzavas? Mogao bi lakse da sa njim zavrsis posao.
- Njima si mogao da uzmes 10.000, tek tako? - Nikada! Palo mi je vec na pamet.
- Znas, koristiti smes ceo mozak ne samo delic? - Grdno se varas. Celog ga i koristim, ja...
... mislim sto na sat. I mislim da treba da me ostavis na miru.
Pa, mislis ograniceno. I mislis da me ostavis prodas stan, kupis kartu i vratis se u Bruklin.
- Kako znas za moj dupleks u Bruklinu? - Mansarda. Dupleks je mnogo skup!
- Aaa, bila je jeftina, ali vrednost joj je porasla...
Koga briga za mansardu i Bruklin? Nije to problem. Problem je sto stalno bezis. Bezis...
... umesto da prikocis, da udahnes...
... pustis kiseonik u mozak, da te usreci... pomogne da doneses prave odluke.
'Ajde, disi... disi!
Disi !! Evo, vidi, 'ajde...
Glavu gore! Disi.
Disi, 'ajde, kreni... Disi, pocni, eto...
Oblaci...
... ptice... zivot... svuda naokolo.
Disi...
Zar nismo u najljepsem gradu?
Kako sam trebao da sredim Franka?
Samo da mu kazes istinu. To je sve.
Kakvu?
Jedinu, koju ne zelis da cujes.
Dugujem novac zaprljan seksom, drogom. Nikada ga necu vratiti. Mrzim ta sranja.
Necu da budem deo tog sranja. Ne gubim vreme sa gubitnicima, kao ti.
- Bravo, Andre! - To sam trebao da mu kazem? - Nisi tako mislio? - Ne mozes reci sto mislis!
Zasto? Zivot bi bio bolji, a mi bi provodili vreme uzivajuci u Parizu.
- Mozemo li ploviti na Batus Moces? - Nije vreme za to? - Nije? A kada ce to biti vreme?
- Kad buds pri zdravoj pameti, a ja ne budem pod stresom! - Samo 5 minuta. - Zaboravi...
... a i ne znam da plivam. - Lazes! Skocio si! - Nisam mislio. Sad sam se sjetio da ne znam.
- Za mene, molim te. Lepo te molim. - Ne, ne, i ne. Zaboravi. Kada kazem ne, onda je to, ne.
- Sanjam o plovidbi Senom do Batus Mocesa. - Tako je romanticno. - Meni je zlo.
Sretna sam, Andre. Ovde, ovog trenutka. Spasio si mi zivot, usrecio me, ispunio snove..
- Eto vidis, ostvarujes i dobro. - To pali samo kod tebe.
- Trebali bi da dodjemo ovde i nocu. - A, ne, apsolutno, ne. - Brodovi upaljenih svetala...
... lepo je videti, dok vijugaju nizvodno, kao kakve svetle tackice na vodi.
- Kako mislis: odozgo? - Odozgo. Sa neba.
Hajde, opusti se malo. Napet si. Sav se naboras, kada si napet, evo... kao kornjaca.
- Jos nisi imala problem s' novcem. - Ne. Nikada ga nisam imala.
- Sta? Problem ili novac? - Ni jedno.
Srecan sam zbog tebe, jer ja vecito imam problem sa oba.
- Sada imas da isplatitis svoje dugove. - Mnogo gresis. Dugujem puno vise od ovoga.
- Nema problema. Samo treba da nadjemo jos novca. - "Da nadjemo jos novca..."
- Pucnes samo prstima, i mi ga nadjemo! - Malopre sa ubrala 20.000 za 5 minuta.
- To je nesto drugo. - Ne, nije. Koliko bi tebe to usrecilo?
- Kako to mislis? - Tvoji dugovi. Koliki su?
- Sve zajedno? - Pa, da. Zajedno - Pojma nemam. Ne znam...
30... 35... s' kamatom i 50 somova. U govnima sam do guse...
- 50 somova? Nista lakse. 'Ajde, idemo. - Gde? - Tamo, gde je muzika.
- Zasto tamo? - Jer volim da radim uz muziku.
- Kako si? - Dobro. - 'Oces da jebes u klozetu?
- Ti to bez okolisanja? Mogu ti znati ime? - Ne treba ti. Onda?
- OK. - Koliko si voljan da platis? - Shvatam. A zasto da platim?
- Sto ne platiti za ono sto nema vrednost. - Mudro. - Onda koliko?
- 500 franaka. - 1.000, i sve cu sama.
OK. Dogovoreno.
- 1.000. - Zasto to? - Visoka plavusa, rekla je da ti dam.
- Andjela? - Sta?
- Sto radis? - Pogodi. - Ne mozes... Necu... Ja... Necu da to radis zbog mene.
- Mislila sam da ti treba lova? - Da, da, treba mi, ali treba imati i morala?
Necu to da radis zbog mene. Vec sam ti dovoljno i od srca zahvalan za ljubazan gest...
... ali, ne, ne, ne mogu ti dopustiti. - Ma daj, nista strasno. - Naravno da jeste! Nego sta!
- Prestani kad ti pricam i dodji ovamo. - Slusaj, radim to zbog sebe, OK...
... a ti mi cuvas novac da ga ne potrosim. Jel' moze to tako?
Osecam se bolesno ovde. Nije mi dobro. Izidji, pa da nas dvoje podjimo.
Slusaj sta prica! Goni se, bre! Skoro sam gotov, za par minuta!
Jel' to stvarno? Ne mogu te tako ostaviti.
Andre, vrati se u bar, inace cemo ovde prenociti. OK?
- Bicu za sankom. - Odlazi !!
Hvala, g-dine.
- Vama treba da dam ovo, zar ne? - Gotovo je. - Ne budi gad, samo 5 min. - Rekoh, nema vise!
- Ovo ti je vec cetvrti put! - Nije! Bio sam samo jednom. 3 sata vec cekam u redu!
Budi dobar. Evo 1.000, a?
- Jebi se! Kazem ti, iscrpljena je - Iscpljena? Svi su je trosili. Jedan vise-manje, nema veze.
- Ali ima! "Jedan vise-manje" naterao me da shvatim. - Shvatis, sta? - Necu da se potrosi.
Narocito, ne zbog mene. Ne zasluzuje to.
I ne zelim da bude sa smradovima kao ti. Sada se cisti, dok nisam izgubio strpljenje.
- Tvoj savet da govorim istinu bio je sranje. - Nisi smeo da ga vredjas, uopste.
- Narocito ne njegovu mamu. - Izletelo mi je. - U redu je. Sve si bolji. Govorio si iz srca.
- Ima da se ubijem, ako ovo ovako nastavi. - Znas, samo gubis vreme kukajuci.
Kakvu sam proveo zbog tebe! Sedim i izigravam ti makroa. Stidim se.
Radije bi bio na mom mestu?
- Ne. - Onda, prekini. Mislila sam da ce te novac ipak razveseliti.
- Imas ga sada u dzepu. Moze bar jedan smesak? - Prvo da platim dugove, onda smesak.
U sta blenes? Otvori.
- Cuj, budi mi blizu, za svaki slucaj. - Da pratim tvoje besane pregovore?
- Zasto uzivas da me ponizavas? - I tebi to ide od ruke. - Prestani tako da me tretiras!
- Tretiram te kao i ti mene. - Sto te ne pustih da se udavis? - Molim. - Nista!
- Ne pocinji ponovo! Umrecu od sramote. - OK. - I dosta plesa - OK - Ovde me svi znaju. - OK.
- Pedro! Pedro! - I kazem mu: Hoces da ti dam i kosulju s' ledja? - Pedro..!
E-hej, "Sta ima, Pedro!!?"
Hej, Pedro...
- Sta se radi? - Imas petlju da mi dodjes ovde, posle toliko vremena?
- Bio sam u Argentini, a mobilni tamo ne radi. - A sto si isao? - Posao. Nisi znao? - Ne.
- Sad znas. - A da platis dug, jesi li spreman? - Zato sam se i vratio.
- Stvarno? - Da.
- Iznenadio si me. Hoces pice?
- Pice? - Zasto ne? Sa zadovoljstvom - Sta ces? - Votka tonik, za mene. - A devojka, sta ce?
- Da odgovorim ili da lajem? - Samo odgovori. - Molim, isto.
- Donesi dve tonik-votke za moje prijatelje, molim. - Veoma je lepa cura. - Da, znam.
- Upoznali smo se na... u Argentini. - Oh, vrlo plavokosa Latino.
- Oh, mama joj je... Svedjanka je. - Oh. Zdravo. Zovem se Pero, ili Pepi. Isto je.
- Ako hoces da radis ovde, nije problem. - Da odgovorim Spanski ili Svetski. - Kako god.
Drago mi je da smo se sreli. Lepo je kad cure mesaju u izlogu.
Pa, da vidimo, koliko ti dugujem? 17.000 plus kamate, da zaokruzimo...
... 20.000 eura. Moze? - Moze.
- Povlacim sve sto sam do sada o tebi govorio. - A Boga mi, jesam srao! - Posteno.
- Trebao samda nazovem bar jednom, ali biilo je bas kasno. - 6 meseci i nije neko kasnjenje.
- Ali, trebao si pozovati. - Da - Zar ne? - Da. - Uvek je lepo cuti prijatelja, bar telefonom.
Stvarno? Ganulo me je sto tako mislis.
- I jos, dobro izgledas! - Sada sam bolje. - Sredio si se? - Da, da, sada sam u formi...
- Mogu ti reci, bio si na vrlo tankoj ivici - Znam to, znam...
- Znam nekoliko kolega, koji su ti cak i glavu ucenili. - Je li? - Nisam ti rekao.
- Nekorisno je. Pre bih umro, no da ne isplatim svoje dugove. - Preuvelicavas. - Mislim to.
- Juce ujutru, sam se skoro koknuo. - Oh...
Sa mosta...
Preskocio sam ogradu... i... i skoro da sam skocio.
- Ne govori gluposti. Sada imas devojku. Bilo bi glupo ostaviti je. - Oh, ne necu, veruj mi.
Cao, onda. Pomoci cu da se vratis u sedlo.
Imam konja na trci za 20 minuta. Zove se Brut. 30:1... Imam i tipa koji drogira favorite.
Trcace ko magarci. A moj konj je pod amfitaminima. Razvalice ih.
- A sta ako ih testiraju? - Imam veterinara. Brut, br. 7, trka 3. 30: 1. Gomila! - Valjda...
- O tome nikom ni reci. - Nema problema. - Nemoj da narusis srazmeru - Ne, ne, veruj mi.
To je moj poklon tebi, u znak srecnog povratka. - Hvala, hvala ti Pedro. Stvarno.
- Brut: 7. u trecoj. Pokupi ih, Andre! - Hvala.
Diego, sve za moje prijatelje casti kuca. G-djice...
Jesi li videla? Kako me postuju kad si uz mene. Skoro da mi je jeo iz ruke.
- OK. I sta cemo sada? - Lova... ima da je zgrnemo.
- Miami. Treca trka. Na br. 7. Sve! - Zavrsices na kraju bez love. - Vraticu trostruko, duso.
Hvala !!
Dobro. Da pogledamo.
' Ajde, 'ajde, konjce! Vodi! Vodi! Imao je pravo. Vodi!
Hajde, lepotane! Hej, Shvatas li. Gle, Spanjolac je imao pravo!
Samo nastavi, samo nastavi!! Stani, stani, stani, usporava. To je normalno. Mora da dise.
Nastavi samo, 'ajde! Sta se bre desava? To je Americka tehnika.
Hvata dah, hvata dah, da nabije brzinu u finisu. Hajde, stigni ih, 'ajde, 'ajde!!!
Previse je usporio. Valjda tako treba.
Zasto sad hoda?
Rekao je, broj 7. Rekao je, da sve stavim na broj 7.
Stavio sam, sve na 7. Pobedio je 1.
- Sve izgubih. - Nije ni cudo, konj sa takvim imenom. - Kako to? - Pa, Brut. Cezarov posinak.
- Onaj koji ga je ubio. Noz u ledja. - Sto pre ne rece? - Trebao si da pratis nastavu u skoli.
Da...
- Zasto toliko pusis? - Gde zivim, pusenja nema. Cak ni tajno. Eto, navukla sam se.
- Navucices i rak! Daj to ovamo.
- Mozemo li na dorucak? - Ja sam bez kinte. - Nema frke. Zadrzala sam ja nesto...
... za slucaj da posao propadne. - Daj mi to.
Nije sigurno u ovom kvartu.
- Hvala. - Pomoci ce mi da se vratim? Da, hoce! Ne mogu da verujem. - Ni ja.
- Nemas kroasane tamo gde zivis? - Ne... Jel' ti pre "pomagao da se vratis" - Ne, naravno.
- Dobro, a sto si mislio da se odjednom promio? - Eto tako... - Zato jer tio je laskao.
Dobro, zajebo me. Naseo sam. Srecna si?
- Uz slabo samopostovanje, laskanje te potopi. - Potopi? - A-ha.
- Kada sam se potapao za tebe, nisi mudrovala. Zasto me natezes? Drzis mi tu predavanja...
- Ko si ti, uopste? Kako si mi upala u zivot? - Nisam upala. Pala sam sa neba.
- Ne, pala si sa mosta. Secam se. - Ja govorim, pre toga. Pala sam sa neba.
- Kako si bre pala sa...? Iz aviona? - Ne. Sa neba. Iz raja.
Tamo ja zivim.
- Ja sam Andjeo, ako ti je draze. - Andjeo?
- Pravi, pravcati. Sa velikim belim krilima, i tako to. - O, jel'?
- Pa gdje su ti sad krila? - Mislis da treba da ih imam i u kaficu? - A andjeo pusi k'o Turcin?
- Sta to ima veze? Besmrtna sam. - OK, OK... Andjeo si. Imam otvoreni um. Dobro, Andjeo si?
- Dobro, kapiras... Ne mogu da te povredim. - U redu. Pa, kako je gore? Cega ima?
- Nista posebno. Rutina. - Sto mi ne pricas, kako su te pokupili tamo?
- Ne vjerujes mi? - Andjela, plavusa u minicu, koja pusi k'o Turcin nije moja ideja andjela.
- I jos neces da pokazes krila. - Jebo krila. Prvo: ne mogu ovde da ih sirim, prevelika su.
Drugo: Kad ih rasirim, moram da odem. Zadatak je zavrsen.
A obzirom kakav si buzdovan, sumnjam da je zadatak zavrsen i da ce to biti uskoro.
- Kakav zadatak? - Da ti pomognem. - Pa sto me stalno uvaljujes u govna!
Sam se uvaljujes u govna. Lazes i mislis da je istina. Lazes i to ne malo nego divovski, eto.
Svega se bojis. Bojis se tu, bojis se tamo. Ko zatvorena si skoljka koja se boji mora.
- Skoljka? Dolazis s' neba da mi to kazes? - Pomazem da shvatis kako funkcionises iznutra.
- Da spoznas ko si i da to prihvatis. Pa, jesi li prihvatio? - To je sve? - Dovoljno je!
- Ti si neki psihoanaliticar? - Ne placas 100 eura na sat.
Da, u redu, dakle, ti si Andjeo... pa si sisla sa svog oblaka i radis zadatak?
- Malo pojednostavljeno, ali vise-manje, da. - A neko ti vikno: "Andjela uzmi slucaj 12737"?
Ne, nemas izbor slucaja, uzmes sto ti daju. Kada bi andjeli poceli da biraju slucajeve...
... dispeceri bi poludjeli. - Ah, da. Njih treba maziti. I uzmes slucaj i dalje?
Pa, kada dobijes zadatak, ides u garderobu. A to je ono najbolje.
- I kakvu si ode'u odabrala? - Kao drolja. - Lepo ti stoji. - Hvala.
Sve sam uglavnom sve radila, pa sam pomislila da treba pokusati i jednom nesto neobicno.
- Jel' dugo ovo radis? - 300 godina, otprilike. Jos sam mlada.
Sto se smejes?
Neverovatno je to sto pricas. Do sada nisam sreo curu sa takvom mastom.
Trebala bi da pises knjige i enciklopedije. Obogatila bi se!
- Jos mi ne verujes? - Ne.
Za andjela nema nista gore od toga da bude odbacen i vrati se ne obavljenog zadatka.
Nemoj da cmizdris, 'ajde.
Shvas, toliki sam kreten, da mi nebo salje drolju, da mi resi probleme.
- Pa gde je tu problem? - Mi na zemlji verujemo u ono sto vidimo. Svet nam je materijalisticki.
Uz sve satelite, nauku, TV, ljudi vise ne padaju na cuda. Treba im dokaz.
Jel' imas neki dokaz?
Svi muskarci su isti! Stalno traze dokaz ili uveravanje.
Pa sama se zalis, kako nemam samopouzdanja.
Dobijem li poverenje u tebe, mozda cu ga dobiti i u sebe.
- Nemoj nikome reci? Ne zelim da me izbace zbog tebe. - Kunem se. - Psst. Bez zakletvi.
Obecavam.
- Je li to dovoljno? - Kako, kako si to izvela? - Trazis dokaz, dam ga, a ti jos ne verujes.
- Kako si to izvela? - Ti si idiot! Ne treba ti cudo da ti otvori pamet. Treba ti busilica.
Nisam video kao si to uradila, sa cigaretom. Nisam bio koncentrisan. Nisam gledao.
Andjela, ljubazno te molim, mozes li da ponovis? Molim te, samo jos jednom.
Konobar! Jos jednu kafu i tonik-votku za g-dina, molim. Hvala.
- Zasto ja? - Ne pravim ja raspored.
Valjda si iznutra dobar, a to jos ne znas. Ovde sam da ti pokazem. Tvoj sam odraz...
... tvoja zamisao. Ja sam ti.
- Sta, ja sam drolja dvometrasica? - Da, jesi. Iznutra.
- Nisam bre zena. - Da, jesi, pola. Cak si vise zena nego muzevan.
To objasnjava tvoju osecajnost, tvoj duh... To su zenske osobine. Muskarci su lovci.
Ali, ti nisi za lov. Zadrzao si samo lose muske osobine. Lazi, ambicije, strah od neuspeha...
... strah od braka, od ljubavi...
- To, to sve vidis u meni? - Sve. I da ti kazem, iznutra si super, da umres.
- Mozda je spoljasnost moj problem. - OK. Idemo onda spolja.
- Jel' to je moje! Gubim li perje, sa ledja? - Sta? - Perje...
Treba mi kalcijuma. Moram da jedem.
- Sir je dobar za kalcijum. - Dupli sir, dupla salata i dupla sunka, molim vas.
- Ne gledaj me tako gladno, kao da ces me pojesti. - Oprosti, samo sam...
- Nemam bas naviku... da budem sa nekim. - Pa, vreme da naucis. - Da, znam.
- Ceo zivot sam u govnima. Nisam nikoga imao da mi pomogne. Nikada - Jesi li i sada u govnima?
- Zasto? - Jer vise nemas takvo opravdanje.
- Hvala. Moze malo senfa, molim? - Na kraju je sanka. Besplatan je. - Hvala.
- Moze salveta? - Da. - Hej, senf je gratis. Sendvic je 8 eura.
- Na sanku je bilo 10 eura. - Evo... Nema 10 eura!
- Vidi da nije palo... - Nisam ni imao 10 eura. Bre, ne petljaj s Rumunima. Ima ih puno! Plati!
- Te trikove cuvaj za turiste, ja sam iz Pariza. - Plati !!!
- Plati! Inace ziv odavde neces! Jasno? - Smem li da se ukljucim?
- Pa, sada je mnogo bolje. Pa, koliko dugujem. - Ja castim. - Hvala.
Vidis kako je?
- Sranje. Ne mozes da vidis svoju musku strana? - Zasto tako reagujes, Andre? - Sta sam uradio?
- Sta je ovo? - Odakle ti? - Zasto mu nisi platio sa tih 10 evra?
- Da pricamo kasnije? - Dala sam ti 10 evra Sto nisi platio? - To je sve sto imamo. 'Ajde.
- Gubis vreme, a gubis i novac! Sav si puk'o i pun rupa! - Slusaj ti... - Zena sad prica, OK?
Zavezi! Ti si kao onaj koji uzima jos hleba da bi pojeo sir, pa jos sira da bi pojeo hleb.
A Francuzi piju jos vina da bi pojeli oba i cude se sto im rucak traje do 3 popodne!
Pravis me budalom? Ne volim sir. O cemu bre ti pricas? Resavam probleme najbolje sto umem.
Ali ti to ne razumes. Skaces s mosta, jebes se skim stignes, pusis k'o Turcin i nema problema.
Ne pomaze ti da ispravis greske, time sto me kritikujes.
Dobicu plavo oko guse! Sto sve intelektualises? Sve vreme to radi.
- Samo ti pokazujem mehanizam, po kome uvek upadnes u govna. - U pravu je. U govnima si.
Ne mesaj se. Pusti da ovo sredim, OK. Sa vama cu posle.
Sta to radis? Mislio sam da si dosla da pomognes. Sto me stalno rusis?
- Rusim? Bio si na vrhu? - Da... mozda ne, ali ideje su mi zdrave - A cemu onda skok sa mosta?
Evo, opet ona! Hoce da eksplodiram. A sta je bio dogovor? Da ces da me pratis i cutis!
- Istina... U pravu si. - Pa, onda...? Ti si zena. Ima da cutis. OK? - OK. - Ne.
Nema vise ni to. Ima da cutis 100%, OK?
Svih 100% !!
Pa, jel' gotovo? Mozemo sad nas posao?
- Andjela, znas li da igras: "Sledi Vodju"? - Obozavam! - Vodja kaze, razbi ove pizde. - OK.
- Eto malo mira i tisine. - Pa, sta cemo sada da radimo?
Ni reci. Sada cemo da odemo...
... u tom pravcu.
- Andjela, zelim da znam vise o tebi. Tvoju proslost dok si bila na zemlji. - O, jel? - Da.
Stvarno me zanima, kakva si bila kao klinka?
Ziveli smo u pariskim soliterima. Bila sam najstarija od osmoro. Ja sam ih sve podigla.
Mama nas je ostavila, kada sam imala 15, a tata pio od jutra do mraka.
Vodila sam ih u skolu, a posle sam radila u bakalnici, za hranu.
- Umrla sam od raka jajnika sa 23 godine. - Jadnice, pa to je uzasno!
To nije zivot. Eeeh...
Mislio sam, samo ja imam probleme. Treba da prestanem da kukam.
- Sta je smesno? - Gutas sve, k'o riba. Verujes u sve. - Nije bila istina? - Ne...
Ne. Iz srednje sam klase iz Nju Dzersija. Tata radio za UN...
... a mama je radila na odnosima za javnost i zblizavanju sa ljudima, na koktel-partijima.
Za 16-ti rodjendan dobila sam novi Fepari i zabila sam se u prvi zid...
... da bi me tata najzad primetio barem na sahrani.
- I sta je istina? Koji je bio tvoj zivot? - Onaj koji ce ti najvise pomoci.
- Ne znam. - Mogu ih izmisliti hiljadu. Ali je sigurno, tvoj ostaje isti. To moras prihvatiti.
Shvatam, shvatam sta pricas. Radim na tome.
Ipak, zelim da te upoznam. Ko si bila... pre?
- Ne znam ko sam. - Kako ne znas? U raju si. Moras da znas bolje od bilo kog drugog.
- Nemamo pristup svojoj proslosti. Ta stvar je vrhunska tajna. - Stvarno?
To je bezobrazluk!
- Uznemiravaju te moja pitanja? - Ne. Cim se interesujes za mene, poceces i za sebe.
- Ne zanima me! - Da, zanima te. Zgodan si, pametan... - Prekini da kenjas? - Ali jesi...
- Casna rec. Unutra je to, ali ti to ne vidis. Ne pustas van. - Znam, znam...
- Nije lako. - Jeste lako. Hajde, pokazacu ti.
Pogledaj u ogledalo. Sta vidis? Pogledaj se u ogledalo. Reci, sta vidis?
Vidim...
... predivnu djevojku. - Hvala. A pored nje, sta vidis?
- Ne znam. - Dobro. I to je napredak. - Mislis? - Da. Pre kada si gledao vidio si samo govno...
... sada bar ne vidis nista. Sada, moramo nesto, da ispunimo praznu ljusturu.
Ne mozemo je ostaviti takvu. Pogledaj tamo. Ispred sebe. Ima li sta intertesantno...
... na tom zgodnom licu?
- Pa, ne bas. - Dobro pogledaj, u svoje oci. Sta vidis?
- Pa... Dobrotu. - Da, ima je. Mnogo. Sta jos?
- Nisu mi bas ruzne. - Lepe su, tacnije. Divne su. I sta jos?
Mozda...
... malo dobrote? - Da, puno!
- A ljubavi? - Da.
- Puno ljubavi. Mozda previse. - Ako ti je previse, izbaci je.
- Reci da me volis. - Pardon? - Ne volis me? - Da, mnogo. Sto pitas?
Mislim, osecam izvesnu sklonost ka prijateljstvu i moglo bi da je...
Volis me, ili ne?
Od prvoga dana.
- Od prve sekunde. - Pa, onda reci to.
- Te-te-tesko je. - Znas li zasto? - Ne. - Jer niko to tebi nije rekao. Tacno?
Tesko se voleti, kada ne vidis svoj odraz.
Volim te, Andre.
Eto, tvoj razlog da volis. Pa, na tebe je red. Napred.
Volim te, Andjela...
... ili kako god da se zoves. - U pravu si. Ponovi, bez mog imena.
Volim te.
Dobro. A sada, pogledaj sebe u oci... i reci.
- Ne mogu. - Naravno da mozes. Pogledaj svoje telo... Nedostaje mu ljubav, vera...
Ne vidis da zasluzuje brigu, bar malo? Daj, ne odbacuj svoje ranjeno telo.
Sve je vreme patilo u tisini, bez imalo nezadovoljstva.
Reci mu, koliko je vazno...
... i da ima svoje mesto. Daj mu ono sto zasluzuje.
Volim te.
Ponosim se tobom, Andre.
Pa, mozemo li jesti? Gladna sam.
Ti bre, samo mislis na jelo. Jedes bez reda.
- E, drzi se svoje uloge, molila bih. - U redu.
- A kako cemo platiti racun? - Pranjem posudja. - Zavrsicemo u corki. Vec imam 6 meseci uslovno
- Provescemo Bozic u zatvoru... - Ne kukaj, nego uzivaj.
- Dobron je vino, a? - Koje je? - Sateu Seval Blanc.
- Seval Blanc? To je 1.000 eura boca! - 1.500. Najskuplje sa liste.
- Uzas, uzas, fuj. Nije bas vreme za te skupe.. - Bavis se maslinovim uljem! - Znam, ali malo..
- Valjda imaju i neko dobro po razumnoj cijeni. Evo, Sent Signan '98. 100 evra. Prijace ti.
- Konobar! - Da. - Sta to radis? - Pa, da ga probamo.
- Molila bih Sant Signan 1998. - Svakako...
... bas dozreva. Bogat ukus, pun buke, dobro vino i sjajan izbor. Meni najdraze.
- A da li drzite od pola litre? - Ne. Ovde su samo na litar.
- Ti si bre skroz sisla s' umai! - Samo hocu da uzivas. - Jel' ti to zadatak? Da uzivam? - Ne.
Moram te nauciti maksimum, a vremena je minimum. Da opet ne probas skok sa mosta.
Nameravas da platis prcanjem u klonji, da znas da necu cekati za sankom.
- Prcanjem? - Ne foliraj se. Bio sam pred vratima. Video sam.
Video si ili si cuo?
- Andjela... - Sta je?
- Sta radis? - Pogodi. - Necu to da radis. - Sta? Novac ti ne treba?
Treba mi, ali to je nemoralno. Zahvalan sam na gestu, ali to nije u redu. Uopste!
- Ne brini. Nista strasno. - Naravno da je strasno. Prekini. Reci mu da izidje pa da idemo.
Odbij bre seronja. Joc koji minut i gotov sam!
A-a Frank? U kancelariji... Sta si uradila?
- Nisi valjda to? - Ma ne, zezam se.
- Pade mi kamen... A, odakle ti novac? - Aaah...
- Nisi valjda to? - Odluci sta ti je draze? Sta bi ti voleo?
Da sad podjemo.
- Samo za jednu noc? - Da. - Dobro...
Pa...
- Imate li... prtljag? - Da. Jedan. Napolju.
- Bolje ti je? - Da. Valjda. - Dolazis u krevet?
- Gledam mjesec. - Nece pobeci. Gledaj sutra. - Pariz je predivan.
Nisam vidio, do sada. A ispred nosa mi je.
- Andjela? - Sta?
- Mislim da te volim. - Ma, ne! Fali ti ljubavi i hvatas se prve osobe. U ovom slucaju, mene.
Ne. Uz tebe se osecam divno. Svidja mi se kako me menjas, bez da mi sudis.
Osecam neku milinu. Dugo to nisam osetio, ako sam uopste ikada.
- Samo si napaljen. - Nisam napaljen. Dobro, mozda i jesam. Ali, ovo je jace, i toplije...
- Ola-la, dosta sentimentalnosti. 'Ajde, dolazi u krevet... - Sta bre to radis?
- Ne svidjam ti se? - Da, svidjas. Ali, ne zelim da karam. Zelim samo da se volimo...
... pa tek kada se oslobodim... onda. - Obavesti me.
- Bice ubrzo. - 'Ajde bre, dolazi u krevet.
- Ne mogu da spavam dok ti meditiras o tuznim stvarima. - Uzivam u sobi...
- Neverovatna je. Kako cemo je platiti? - Dogovorila sam se sa recepcionarom.
- Kako to? - Kladi se na konje. Dala sam mu tip za pogodak. - Lazni tip.
- Ne, dobice 10.000. - Znas rezultat trke? - Ne samo te. Svake.
- Pa sto mi ne rece, kada sam se kladio? - Jesam, al' si tada si jos bio gluv k'o top.
A i ne smem otkrivati te stvari. Zabranjeno je.
Ako je zabranjeno, zasto si... zasto si mi rekla da si andjeo?
- Nisam trebala. Eto... - Ali, zasto jesi?
- Sta to radis, Andjela? - Idem do tvog prijatelja Franka.
- Ka-kako... U sred noci. Zasto? - Ti si taj sto ces mu objasniti. Hajdemo.
Idemo do njega a ti melji. Reci mu, sta ti je na umu. Tako cu moci da se vratim.
Andjela...
- OK. Sta da kazem? - Opet ti. 5 puta ti rekoh Istinu i nista sem istine. - Istinu. OK. U redu
- Boli li te tu? Grcis se? - Manje, ali ipak... - Izbaci to, jednom za uvek.
- Sta je spolja, nije i unutra. Razumes? - OK, shvatam, shvatam... A onda?
Onda... cist si iznutra, i samo treba da se ispuniti.
- Andjela, hocu da sve uradim, ali sa tobom. - Daj... opet pocinjes. - Andjela, volim te.
Sve vidis, sve osecas... Kako ne osecas i nesto tako jednostavno?
Priberi se, preklinjem te. Bas ovde...
Sta osecas?
- Osecam nesto, ali... - Ja osecam isto sto i ti.
Sada znam kako se to zove.
Dobro... Sada idemo do Franka. Ovo se bas otelo kontroli.
Sto ako to sada i izraste u nesto?
Kao istina, na primer?
Stvarno mi je dosta, Andjela.
Prepun sam neuspeha...
... prepun lazi...
Po prvi put zelim biti ispunjen istinom.
Da kazem ono sto osecam... sto god da to bilo.
- Ti znas sta ja osecam, Andjela? - Umukni...
Pa, nije dobar trenutak da mi stanete na put.
Pa, izvinite sto uznemiravam. Andre ima nesto da kaze, a i meni je dosta i hocu odavde.
- Molim? - Ko je ta zena? - Umukni. Spavaj. Amdre, dodji. Tu je, u krevetu.
Koji se to djavo desava?
Ne mislis valjda da ih raspolovis? Vrata, telohranitelji...
- Znala si da je tu. Dobices otkaz. - To je moj problem, OK.
Samo moj. Ti se pokreni, reci sta imas, pa idemo.
OK.
Andre... Andre...
Neces me ubiti?
Kafa ti nije losa, Frank.
Andre... o-o-oprosti mi. U-u-uvredio sam te. Bio sam glup.
- Sad smo na "ti"? - O, ne, ne, niposto, ne!
I-i-iskoristio sam te, n-n-nisam smeo. T-t-to je b-b-bilo podlo.
A sta mislis da radimo posao zajedno, ako imas vremena... Preklinjem te.
Andre... nemoj me ubiti...
... molim te, nemoj me ubiti.
Zalim sto sam od tebe pozajmljivao. Bila je to velika greska.
Nisam trebao ici u tvoj sranje-klub. Kostao me Vremena, novca i skrenuo me sa posla u Parizu.
Nema sta da se uradi. Ako smatras da si govno, govno te privlaci. Takav je zivot.
Zato smo se dobro i slagali, na pocetku. Uzivali smo prezirati jedan drugoga.
A onda je u moj zivot usao andjeo.
Prekrasna zena koja mi je otvorila oci.
Sjajno je kada uspes da progledas.
Mogu da vidim izlazak sunca nad Parizom...
... i mala svetla na ulici, jedno iza drugog.
Sve mogu da vidim...
... zahvaljujuci njoj, tako ljubaznoj, da me nikada nije osudjivala.
Volela me je takvog kakav sam...
... iako nisam bog-zna-sta.
Stvarno mi je drago zbog tebe, Andre, Zaista... Neces me ubiti, a?
Ne... Sazaljevam te.
Vidis Andjela, uradio sam to prvi put u zivotu... Andjela?
Andjela...
- Andjela! Andjela, gde si krenula? - Ma pusti me... - Ne mozes to da mi uradis !!!
Andjela, stani! Uradio sam sto si rekla. Prazan sam. Skroz prazan.
Mozemo zajedno da izaberemo cime da se napunim. Moze i dobrim stvarima. Ti odluci.
- Dovoljno si veliki da sam odlucis. - Ne zelim sam da odlucim! Hocu s tobom.
Volim te. Zelim s tobom da zivot provedem. Odes li, bice strasno, vraticu se na pocetak.
- Odes li, sve ce biti uzalud! - Jebi se! Radi sta hoces! Reskirala sam zbog tebe...
... i sigurno cu dobiti otkaz. Ucini mi uslugu, ne zaseravaj sve. Zivi kako treba da zivis.
- Andjela... Andjela, ali ja hocu da ostanem sa tobom! - Neces...
Vec znam tvoj zivot u srcu.
Za 2 meseca imaces najvecu kompaniju maslinovog ulja u okolini.
Upoznaces Katarinu, privlacnu advokaticu, i bices otac troje divne dece.
Hoces da ti kazem i njihova imena? Kakva ce ti deca biti u skoli?
- Zasto sada places? - Jer, jer ja sam stvorena za susrete, a ne za rastanke.
- Je li to dovoljan odgovor? - Andjela !!! Slusaj me...
- Ucinila si nesto ogromno. Bicu ti vecno zahvalan. - Ne koristi reci koje ne razumes!
Andjela, cuj... Pardon... Oprosti mi...
Naucila si me necem bitnom. Nikada ne lagati.
- Da. To je najvaznija stvar. - Pa sto onda to ne primenis kod sebe!!
Andjela, Andjela, stani !!! Slusaj! Pogledaj me! Pogledaj me u oci !! Pogledaj me...
- Pusti me. - Znas sta ja vidim u tvojima? Zenu koja ne zeli da ode...
... kojoj je dozlogrdilo da se pita, ko je.
- Ni tebi nitko nije pruzio ljubav ili si zaboravila. - Ucuti. - Volim te, Andjela.
- Ucuti. - Volim te. - Ucuti... - Ne mogu da zivim bez tebe. - Zasto da zivis samnom?
Znas li sta bi dobio? Dobio bi samo andjela spaljenih krila! Palog andjela!
Briga me! Volim te kakva jesi.
Ni sama ne znam ko sam! Nemam proslost. Shvatas li?
- Znam, znam... znam. - Kako mislis da mogu nesto da postignem, ma sta to bilo...
... ako ne znam odakle sam? Pojma nemam odakle sam! Pojma nemam!
Znam... Znam... Znam...
Znam da nemas proslost.
Dopusti da ti bar pruzim buducnost.
- Sta da radim? Boze... Sta da radim? - Andjela...
... bar jednom njega ne mesaj u to.
Andjela sta se dogadja? Sta je Andjela? Andjela, sta to radis?
Andjela...
- Andjela! - Moram poci Andre. Vreme je - Ne idi preklinjem te. Volim te. - I ja tebe, Andre...
- Moram da idem. - Neee!!
Andjela... Andjela !!!
Neeee !!!
- Ne !! - Sta radis to !! - Andjela, Andjela, ne !! Ne, Andjela !!
- Andjela, volim te! Andjela... - Ne, Andre, ne...
- Pascemo !! - Neee !!
Sranje...
Zovem se Andre. Andre Mousah. 28 mi je godina i slobodan sam, potpuno.
------ K R A J ------ (Prevod: POPesku)